Перебендя старий, сліпий, Хто його не знає? Він усюди вештається Та на кобзі грає. А хто грає, того знають І дякують люде: Він їм тугу розганяє, Хоть сам світом нудить. Попідтинню сіромаха І днює й ночує; Нема йому в світі хати; Недоля жартує Над старою головою, А йому байдуже; Сяде собі, заспіває: “Ой не шуми, луже!” Заспіває та й згадає, Що він сиротина, Пожуриться, посумує, Сидячи під тином.
Отакий-то Перебендя, Старий та химерний! Заспіває про Ч а л о г о- На Г о р л и ц ю зверне; З дівчатами на вигоні — Гриця та веснянку, А у шинку з парубками — С е р б и н а, Ш и н к а р к у З жонатими на бенкеті (Де свекруха злая) — Про тополю, лиху долю, А потім —У г а ю; На базарі — про Л а з а р я, Або, щоб те знали, Тяжко-важко заспіває, Як Січ руйнували. Отакий-то Перебендя, Старий та химерний! Заспіває, засміється, А на сльози зверне. Вітер віє-повіває, По полю гуляє. На могилі кобзар сидить Та на кобзі грає. Кругом його степ, як море Широке, синіє; За могилою могила, А там — тілько мріє. Сивий ус, стару чуприну Вітер розвіває; То приляже та послуха, Як кобзар співає, Як серце сміється, сліпі очі плачуть… Послуха, повіє… Старий заховавсь В степу на могилі, щоб ніхто не бачив, Щоб вітер по полю слова розмахав, Щоб люде не чули, бо то боже слово, То серце по волі з богом розмовля, То серце щебече господнюю славу, А думка край світа на хмарі ґуля. Орлом сизокрилим літає, ширяє, Аж небо блакитне широкими б’є; Спочине на сонці, його запитає, Де воно ночує, як воно встає; Послухає моря, що воно говорить, Спита чорну гору: «Чого ти німа?» І знову на небо, бо на землі горе, Бо на їй, широкій, куточка нема Тому, хто все знає, тому, хто все чує: Що море говорить, де сонце ночує. Його на сім світі ніхто не прийма. Один він між ними, як сонце високе. Його знають люде, бо носить земля; А якби почули, що він, одинокий, Співа на могилі, з морем розмовля,— На божеє слово вони б насміялись, Дурним би назвали, од себе б прогнали. “Нехай понад морем,— сказали б,— гуля!”: Добре єси, мій кобзарю, Добре, батьку, робиш, Що співати, розмовляти На могилу ходиш! Ходи собі, мій голубе, Поки не заснуло Твоє серце, та виспівуй, Щоб люде не чули. А щоб тебе не цурались, Потурай їм, брате! Скачи, враже, як пан каже: На те він багатий. Отакий-то Перебендя, Старий та химерний! Заспіває весільної, А на журбу зверне.
Аналіз вірша «Перебендя» Тараса Шевченко
Вірш «Перебендя» Тараса Шевченка важливий в усьому творчому спадку великого письменника української літератури. Певно, кожен з ліриків має твір, в якому автор розмірковує над тим, яке місце має займати письменник в суспільстві, та яка роль йому відведена.
Цей вірш є прикладом такого твору Кобзаря, для якого образ народного співця, людини, що ходить по світу, розповідаючи людям про життя в минулому та героїчні подвиги предків, став найважливішим. Власне, статус Шевченка, як Кобзаря української літератури, своїм корінням тягнеться саме до цього твору. Читаючи вірш, кожен має змогу власними очима поглянути на те, що мав на увазі, коли мова йшла про місце поета в суспільстві.
Центральним образом твору є сам перебендя, в якого письменник вкладає всі ті сенси, що він бачив в поеті, як людині, що несе людям слово та знання. Цей мандрівник без прихистку, має веселе та сумне слово, що може як розсмішити, так і занурити в глибокі думи про долю народу. Його народне походження, на чому фокусується увага Шевченка, теж важливо, адже він нічим не відрізняється від тих людей, яким він служить своєю творчістю. За своє вмінням втішити кожного піснею, він користується повагою та шаною будь-де, куди б він не прийшов.
Структурно твір складається з двох частин. В другій автор говорить про сакральність образу Кобзаря, що є голосом всього народу, його радості та горя. Тому поява в цьому епізоді кургану, як місця, де людина може поговорити з богом, теж не випадкова. Символи та метафори в творі відіграють важливе значення для формування його філософського посилу, що, певно, було головною метою Шевченка, коли той писав цей твір. Могила – ключовий образ не тільки в цьому вірші, але й всій творчості письменника, адже вона відсилає до минулого, в якому він вбачав героїчність та боротьбу за свою волю.
Ми НЕ розповсюджуємо книгу (файли), оскільки це порушує Авторське право. Наш сайт носить виключно інформативний характер, де читачі можуть ознайомитися цікавим описом книги від нашого сайту, з анотацією від видавництва, відгуками та цитатами з книжки.
Якщо ви є правовласником електронної книги «Перебендя» Тараса Шевченко українською мовою і бажаєте, щоб ми видалили її з нашого книжкового сайту, будь ласка, напишіть нам на пошту abuse.knigi@gmail.com і ми в найкоротші терміни її видалимо.